Мешканцям Сполучених Штатів не до дзвона, бо країною шириться рух під назвою "Захопимо Вол-Стріт". Тисячі мітингарів зчиняють безлад і вимагають від влади припинити так званий "фінансовий тероризм". Як борються люди наметових містечок?
Вашингтон тепер захоплюють і безхатченки. До багатотисячної акції, що розпочалася на нью-йоркській Вол-Стріт, долучилися ті, кому ніде спати. Десятки місцевих безпритульних заради дармової їжі та прихистку живуть разом із мітингувальниками просто неба й вимагають від влади припинити так званий "фінансовий тероризм". Задля цього щодня крокують маршем повз Мінфін і Білий дім.
"Замість ходити вулицями з вимогами - працюйте". Таку альтернативу пропонує демонстрантам Барак Обама, і має намір створити сотні робочих місць: головно, на заводах із виробництва електромобілів. Такі суперкари вже придбали Арнольд Шварценеггер та Джорж Клуні. Коштує зелений надпотужний більше півмільйона доларів, проте це не бентежить ані виробників, ані президента, що за кілька років хоче бачити на американських дорогах мільйон гібридів.
Дарвуд О'Конелл, представник компанії-виробника:
- Поки не всі можуть дозволити собі такі авта, та майбутнє за ними. Тож ми вироблятимемо їх, якщо не заради прибутку, то заради чистого довкілля.
Утім, американців такі перспективи тішать мало. Вони кажуть: щоб виробляти зелені гібриди, влада збільшить податки. Тепер мітингувальники захоплюють не лише Вол-Стріт, а й інші американські міста та континенти. Днями в Чикаго, Окленді та австралійському Сіднеї під час розгону демонстрації схопили й ув'язнили понад дві сотні протестувальників. Не вщухають пристрасті й у Нью-Йорку, Лос-Анджелесі, Новому Орлеані та Бостоні. Люди окупують парки, напинають намети й налаштовані боротися, допоки їхніх вимог не виконають.
Філліп Фенон, мітигувальник:
- Це злочин. У нас крадуть наші гроші, прикриваючись економічними реформами. В мене двоє дітей, податки величезні, а зарплати зростають, хіба що, в чиновників.
Ебі Кларк, мітингувальниця:
- Ми просимо небагато: дайте можливість американцям нормально жити й відчувати себе гідними представниками нації, а не мотлохом.